Det sägs att vissa liv är länkade genom tiden
Sammankopplade av ett forntida rop som ekar genom tiderna
Ödet
För länge sen, i ett avlägset land-
-fanns ett rike som sträckte sig från Kinas stäpper till Medelhavets stränder.
Det riket var Persien.
Vilda i strider, kloka i segrar.
Dit det persiska svärdet kom, följde ordning.
Den persiska kungen, Sharaman, regerade med sin bror, Nizam-
-på principer av lojalitet och broderskap.
Kungen hade två söner som gav honom stor glädje.
- Glädje! - Men i gudarnas ögon-
-var inte kungens familj ännu fullständig.
Inte förrän den dagen han bevittnade en enkel gärning av mod-
-genom en föräldralös pojke från Nasafs gator.
Ur vägen!
Sluta!
Spring, Bis! Spring!
Stanna här.
Stoppa honom! Han kommer undan!
Släpp mig!
I konungens namn!
- Vad heter du, pojk? - Dastan...sire.
Och dina föräldrar?
Pojk!
- Bror! Ta med honom. - Rörd av vad han såg-
-adopterade kungen pojken, Dastan, till sin familj.
En son utan kungligt blod. Och som inte trånade efter hans tron.
Men det kanske var nåt annat som hände den dagen.
Nåt som var svårt att förstå...
Dagen en pojke från de mest otänkbaraste platserna...
...blev...
...en persisk prins.
15 ÅR SENARE
PERSISKA GRÄNSOMRÅDEN
DEN HELIGA STADEN ALAMUT
- Mytiska Alamut. Vackrare än jag trodde. - Bli inte lurad, den är som andra städer.
Veka länder ger veka män. De förrådde oss och får nu betala.
Vi får inte röra Alamut för far. Vissa betraktar den som helig.
Men eftersom vår vise far inte är här så ligger beslutet hos mig.
En sista överläggning med min nobla farbror och mina två bröder-
-Garsiv och...
Var är Dastan?
Kom igen! Jag satsade hela min lön! Det är pinsamt!
- Varför försöker du inte själv? - In med dig!
Är det allt du har?
Prins Dastan!
- Var är prins Dastan? - Prins Dastan är inte här!
Ers Höghet, snälla. Prins Tus har sammankalla ett krigsråd.
Jag kommer.
Vår bästa spion hejdade en karavan som lämnade Alamut.
Svärd...av bästa kvalitet.
Stålspetsade pilar.
Och ett betalningslöfte från krigsherren Kosh till Alamut.
- De säljer vapen till våra fiender. - En sån pil dräpte min häst i Koshkhan.
- Blod skall utgjutas i Alamut. - Eller så faller våra soldater för dem.
Våra order var att besegra Koshkhan, inte anfalla Alamut.
- Kloka ord, lillebror. - Ord stoppar inte våra fiender-
-när de väl har utrustats med klingor från Alamut.
Vi anfaller i gryningen.
Om det är ert beslut, så låt mig gå in där först.
- Dina tankar, Garsiv? - Jag rider först i armén!
- Dastan leder ett gäng gatslödder. - Dåligt uppförande, men bra kämpar.
- Jag bör få äran till det första blodet. - Du har handen på svärdet igen.
- Där det ska vara! - Min bröder...
Alltid ivriga.
Det sägs att Alamuts prinsessa är en skönhet utan dess like.
Vi marscherar in i hennes palats och ser efter själva.
Ingen betvivlar ditt mod, Dastan. Men du är inte redo för det här.
Garsivs kavalleri visar oss vägen.
Prinsessan Tamina... Den persiska armén har inte gett sig av.
De tror inte mycket på nån annan än sig själva.
Det kanske vore säkrare om du inte stod så nära.
Vad de än tror, så är deras bågar inte så starka. Inte heller träffsäkerheten.
Samla rådet. Säg att jag sitter i det Höga Templet. Jag måste be.
Det Höga Templet? Ingen har brutit sig in i Alamut på tusen år.
Allt förändras med tiden. Det borde vi veta bäst.
- Varför lyder vi inte din brors order? - Han vet bara hur man anfaller rakt på.
Det blir en massaker.
Alamuterna är upptagna vid huvudporten, så vi tar oss igenom vid sidan.
Har du druckit?
Är det vår väg in?
Det finns två portar. Den yttre är enkel. Den inre är omöjlig.
Den portmekanismen är skyddad av två bemannade vakttorn.
Ja, men det finns alltid en väg in, Bis. Ta den yttre, jag tar den omöjliga.
Du är inte nöjd innan du fått oss alla dödade.
Underbart tal, Bis. Uppryckande.
Slå larm!
Håll den.
Akta ryggen.
- Östra porten är öppen! - Det är Dastans man.
Han är inne. Dastan klarade det.
Omgruppera till den östra porten.
Omgruppera till den östra porten!
Kom igen...
- De har forcerat den östra porten. - Förstör passagen till kammaren.
Prinsessan.
Gå nu, allesammans.
Du vet vad du måste göra.
Framför allt annat, måste den hållas säker.
Ur vägen!
Löjliga sånger och doftande rök hjälper dig inte mycket nu!
Du hittar nog mer än så hos henne, Garsiv.
För en gångs skull är berättelserna sanna.
Vi vet att ni i hemlighet har byggt vapen till Persiens fiender. Visa oss nu var.
Vi har ingen smedja här. De vapen vi hade har ni tagit.
Vår spion säger annat. Ni kan spara mycket smärta...
All smärta i världen hjälper er inte att hitta nåt som inte existerar.
Talar vist nog för att överväga en politisk lösning.
- Alliera dig med Persiens framtida kung. - Jag dör hellre.
Det kan ordnas.
Sluta!
Prince Tus...
Lova att folket i Alamut blir behandlade med barmhärtighet.
Persiens lejon!
De kallar dig för Persiens lejon.
Du har aldrig utmärkt dig för att följa order, Dastan.
- Jag kan förklara, Tus. Jag... - Nej.
Nej! Vi har lite att fira. Men det finns en tradition.
Du tog äran för det första anfallet, så du är skyldig mig en hyllningsgåva.
- Vilken vacker dolk. - Han gav dig staden och dess prinsessa.
- Det är en tillräcklig hyllningsgåva. - Första utskicket har just anlänt.
Underbara nyheter. Din far har avbrutit sina böner för att göra oss sällskap.
Säkert för att berömma oss för vår stora seger.
Det fanns indikationer på att Alamut beväpnade våra fiender.
Du måste ha mer än indikationer för att ockupera en helig stad med mina trupper!
Det här...äventyret kommer inte att falla väl hos våra allierade.
Men det räknade du förstås inte med.
Titta inte mot din farbror, pojk.
Beslutet och konsekvenserna ligger hos mig.
Du är ivrig efter kronan, men tro mig när jag säger att du inte är redo än.
Ingen vet det bättre än du, far.
Eftersom jag beaktar ditt förtroende, tar jag hand om vapensökningen själv.
Jag lovar att inte visa mig innan jag har bevis för Alamuts förräderi.
Det tredje steget är det svåraste!
Bror!
Vi har hittat tecken på tunnlar i stans östra del.
- Jag är på väg dit nu. - Men du missar banketten!
Du och Garsiv kan hantera far i min frånvaro.
- Du har väl en gåva att hedra honom med? - Självklart!
- Bis, gåvan! - Vad?
Den är blott bortslarvad.
Jag visste att du skulle glömma. Ämbetsdräkten från Alamuts regent.
Det heligaste i öst. En gåva som kungen uppskattar.
Du slogs som en mästare för mig. Roligt att kunna återgälda tjänsten.
En sällsynt juvel. Presentera henne för kungen åt mig ikväll, Dastan.
Är du säker på att du vill ha en fru till, bror?
Lyssna på mig, Dastan.
Ett äktenskap med prinsessan försäkrar mig hennes folks lojalitet.
Obunden till oss är hon en farlig olägenhet.
Om far inte samtycker till äktenskapet, vill jag att du tar livet av henne.
Så jag blir eskorterad av prins Dastan, Persiens lejon.
Det måste kännas härlig att bli hyllad för att ha förstört en oskyldig stad.
Trevlig att träffa dig också, prinsessan.
Är det brottsligt att straffa min kungs fiender, så upprepar jag det gladeligen.
Då är du en sann persisk prins. Brutal och utan heder.
Tro inte att du känner mig, prinsessan.
- Vad finns det mer? - Vänta här med Hennes Höghet.
Om du klarar av det...
...föreslår jag en gnutta ödmjukhet när du presenteras för kungen.
För ditt eget bästa.
Du har lugnat fars ilska, farbror.
En dag får du nöjet att vara bror till kungen, Dastan.
Så länge du minns din viktigaste plikt, går det bra.
- Och vad är det? - Se till att hans vinglas är fyllt.
Jag hört att ännu en av mina söner har blivit en stor persisk krigare.
- Vi saknade dig, far. - Jag bad för dig och dina bröder.
Familjen... Bandet mellan bröder är svärdet som försvarar vårt rike.
Och jag ber för att det svärdet ska förbli starkt.
Jag hoppades att mina handlingar skulle bespara våra män onödiga förluster.
En bra man hade gjort det du gjorde.
Handla djärvt och modigt för att segra och bespara liv.
Men en stor man hade hindrat anfallet från att ske.
En stor man hade stoppat det han visste var fel, oavsett vem som gav ordern.
Pojken jag såg på det torget...
...var kapabel till att bli mer än bara bra. Han kan bli stor.
Nåja, under tiden... har jag en gåva till dig.
Några ifrågasatte min visdom av att ta in en pojke från gatan till min familj.
Jag såg en pojke vars blod inte var kungligt, men hans karaktär var.
En kung i sinnet.
Tack, far.
Får jag presentera ämbetsdräkten från Alamuts regent.
Vad kan jag ge dig i gengäld?
Roham!
Får jag presentera prinsessan Tamina.
Tus vill förenas med hennes folk genom äktenskap. Jag önskar att du samtycker.
Under alla mina resor...har jag aldrig sett en vackrare stad, Ers Höghet.
Du skulle ha sett den innan dina kamelridande analfabeter kom hit.
Hon skulle tydligen bli en bra drottning.
Men Tus har redan tillräckligt med fruar.
Du, Dastan, tar kanske mindre risker om en sån juvel väntade i din kammare.
Alamuts prinsessa ska bli din första fru.
Vad säger du, Dastan?
Han rusar på fienden utan en tanke, men innan äktenskap stelnar han av rädsla.
Och det finns de som säger att han inte är vis än.
Jag behöver en drink.
Gå åt sidan! Ur vägen!
- Gud hjälpe oss! Dräkten är förgiftad! - Kan nån hjälpa honom!
- Dräkten som Dastan gav honom! - Varför?
- Kan nån hjälpa honom! - Grip mördaren!
- Kan nån hjälpa honom! - Min prins, rädda er själv!
Grip honom!
Bis!
- Bis! - Följ med mig!
- Vad håller du på med? - Jag kan få oss härifrån.
Du kommer att behöva min hjälp.
Kom!
- Stäng porten! - Den vägen!
Stäng porten!
Ner!
Där! Efter mördaren! Han har min häst! Han stal min häst!
Kom igen!
Mina trogna undersåtar, hela världen sörjer kungens död.
Vi är alla bedrövad av hans bortgång.
Att han mördades av prins Dastan gör bara smärtan värre.
Jag mördade inte min far. Jag fick dräkten av min bror. Tus gjorde det här.
Och nu ska han krönas till kung.
Jag dödade inte min far.
- Jag tror dig. - Du borde inte ha fått följa med mig.
Men det fick jag.
Jag lovade min bror att döda dig om han inte fick dig.
Lösningen blir väl att kyssa mig och sen döda mig.
Men jag har en bättre lösning...
Jag dödar dig... och dina problem är lösta!
Vi kanske kan hitta en annan lösning.
Lösningen blir väl att kyssa mig och sen döda mig.
Men jag har en bättre lösning...
- Nej... - Jag dödar dig!
Lämna tillbaka det du stal, perser!
Nej!
- Såg du det? - Såg vad?
- Ta svärdet igen, så bryter jag din arm. - Igen?
- Du har använt all sand! - Va?
Vad är det här?
Otroligt.
Frigör man sanden...
...backar tiden.
Och endast den som håller i dolken är medveten om vad som hände.
Han kan backa och ändra händelser, ändra tiden, och bara han vet om det.
Hur långt kan den backa?
- Svara mig, prinsessan. - Du förstörde min stad!
Vår invasion handlade inte om vapensmedjor. Det var om den här dolken.
Tus ville ha dolken som en hyllning. Jag förstår nu. Han kan ändra allt med den.
Han kan ändra utgången i en strid. Han kan förutse en motståndares klinga.
Han skulle bli den mäktigaste härskaren i Persien nånsin. Större än min far.
- Allt handlade om dolken! - Min förrädiska bror måste inför rätta.
Därför har jag dubblat belöningen för hans gripande.
Under tiden ska jag stäva efter att skydda vårt rike, vilket far hade krävt.
Ett nytt välde har börjat.
- Vad gör du? - Garsiv kan inte vara långt efter.
Aksh är den mest berömda hästen i riket.
- Det här döljer hans spår. - Vart ska du?
- Till Avrat, där far begravs. - Du är efterlyst för mordet-
-och ska till hans begravning med tusentals persiska soldater?
Nizam kommer vara där. Han såg Tus sätta dit mig. Stig åt sidan, prinsessan.
- Trupper kommer att finnas på vägarna. - Jag rider genom Slavdalen.
Ingen går i närheten av den ödemarken. Den är fylld av mördande banditer.
- Hela planen är självmord! - Min bror mördade far-
-och gav mig skulden. Om jag måste dö för att bli rentvådd, så må det bli så!
Tänker du lämna mig här mitt i ingenstans?
Ädla Dastan, lämnar en hjälplös kvinna i vildmarken! Vad säger din heder om det?
Ge mig styrkan att inte döda henne.
Sitt upp. Vi kan inte vara långt efter.
Utan den rätta sanden är det bara en kniv. Den är inte ens vass.
- Finns det nån mer sån sand? - Självklart inte.
- Hur får jag tag i mer? - Ställ dig på huvudet och håll andan.
- Ser du det du söker, prins? - Börja gå.
Om du inte kan visa hur kniven fungerar för Nizam, varför ska han då tro dig?
- Det är inte ditt problem. - Vet du att du verkligen går som en.
Huvudet högt, bröstet ut, långa, stampande steg.
Gången hos en självbelåten persisk prins.
Kommer säkert från att sen födseln hört att "världen är din" och trott på det.
Jag föddes inte på ett palats som du. Jag föddes i Nasafs slum-
-där jag levde om jag slogs, och jag kämpade för det.
- Hur blev du en prins? - Kungen var på marknaden, och han...
Jag vet inte. Han...
Han hittade mig.
Han tog in mig. Han gav mig en familj, ett hem.
Det du tittar på är gången hos en man som precis har förlorat allt.
Välkommen till Slavdalen, Ers Höghet.
Jag är desperat efter en droppe vatten.
Det är mer än vi har eftersom du tömde vår kantin för timmar sen.
Jag föddes inte i den här öknen som ni perser, helt hoptorkade och arga.
- Min natur är mer...delikat. - Du menar nog "bortskämd".
Källorna i Alamut är kända för sitt rena, kalla vatten.
Lite mindre tid på att beundra källorna och mer tid på att vakta väggarna-
-så hade du inte varit här.
Ett mirakel! Jag fick tyst på prinsessan!
Tamina?
Hör du mig?
Ja, Dastan, jag hör dig.
Vet du var du är, perser?
Och ändå kommer du hit?
I hjärtat av Sudan, finns en krigarstam kända som Ngbaka.
De sätter skräck i hjärtat på alla de stöter på. De är mästare på kastknivar.
Hanteringen av klingor sägs ha blivit välsignat av Skaparen själv.
Deras träffsäkerhet är så mördande exakt att de kan nacka tre män med ett slag.
Det där skulle jag inte göra om jag var du. Vet du varför?
Det där är Seso. Han är en Ngbaka. Jag hade turen att rädda hans liv-
-vilket betyder att han för alltid har en skuld till mig.
Så säg mig, perser, finns det nån bra orsak till varför jag inte ska be Seso-
-att hans nästa kast ska ta lite högre upp?
Är det hon, eller?
Ja! Du hade rätt. Hon var inte dålig.
Men hon kunde ha luktat lite bättre. Vi har ändå ett avtal.
Smart prinsessa.
Avtal? Vad för avtal?
- Vilken nobel prins. - Vilken vänlig prinsessa.
Så tagen du blev av mitt skådespel, att ivrigt hjälpa en fallen skönhet.
- Vem sa att du var en skönhet? - Du kan ju inte ta ögonen ifrån mig.
Jag...litar inte på dig. Och du är inte min typ.
Jag är inte nån desperat slavflicka. Jag kan göra mina tankar hörda!
- För många för min smak! - Hon blir ett fint tillskott.
- Vad har ni tänkt att göra med henne? - Berätta för honom. Han är ju orolig.
- Ge mig en stund. - Visst.
Det är svårt för mig att erkänna... men du hade rätt.
- Jag såg det jag sökte efter. - Lyssna på mig, Dastan.
När farbror ser dolkens kraft kommer han att tro på mig.
- Jag har inte varit helt ärlig mot dig. - Men dina lögner är så begåvade.
Jag är beskyddaren av ett gudomligt avtal. Dolken är helig.
Den skulle i säkerhet när du stal den. Hamnar den i fel händer...
- Jag ska ta hand om din kniv. - Det här vill du inte missa.
Du förstår inte vad som är på spel! Det här är en sak för gudarna!
- Dina gudar, inte mina. - Kom nu!
Kom nu!
- Strutskapplöpning? - Ja. Varje tisdag och torsdag.
Det de saknar i skönhet, har de i kämparanda.
Och loppen är enkla att ordna.
Jag har hört en massa hemskt om det här stället.
Blodtörstiga slavar som mördar sina herrar?
En bra historia, välberättad, utvecklas ständigt. Men helt osann.
- Men skeletten vi såg... - De köptes av en zigenare i Bukhara.
Jag skapade vårt hotfulla rykte för att avvärja den lömskaste ondskan-
-som har lurat på det här förgätna landet. Vet du vad jag menar? Skatter.
Och alla dessa perser med sina arméer, fästningar, vägar. Vem betalar för allt?
Den lilla affärsmannen! Just därför skapade jag en lite kampanj-
-för att sprida lite falsk ökändhet.
Jag spred det som en sjukdom i ett turkiskt harem.
Skåda den mäktiga strutsen!
Kom igen, min skönhet!
Jag älskar det här!
Och skattmasen håller sig borta från mig och mina kunder. Alla är glada.
Få in tjejerna! Kom igen! Publikkontroll!
Stå inte där bara! Spring, gå inte!
Tappar du nåt, får du betala! Det dras på din lön! Se inte på mig sådär.
Gör ditt jobb! Publikkontroll, tack! - Jag tror att vårt lilla arrangemang-
-kommer att fungera bra, unge man.
- Tafsa inte! - Hon är livlig! Var hittade du henne?
På slavmarknaden i Lur. Jag skulle till Irak och byta henne mot en kamel-
-när hon attackerade mig. - Kameler är säkrare.
Noble schejk Amar, jag uppskattar din gästfrihet. Du driver en fin anläggning-
-men om du kunde ge mig varorna vi... - Vet du vad, perser?
Du är väldigt lik den vanärade prinsen som flydde efter att ha mördat kungen.
Har jag berättat om Ngbaka?
- Ja, det har du. - Inget slår en bra historia, va?
Men att byta henne mot en kamel? Snälla, se på henne. Hon är värd minst två.
Vet du att din bror har ett pris på dig, vilket är på gränsen till vidrigt?
Jag skulle byta in min mor för så mycket guld.
Vadå? Du vet inte hur hon var. Ta honom till den persiska basen.
Vänta, vänta. Den där...
- Snygg kniv. - Inget märkvärdigt.
- Den är värdelös! - Jaså?
Smält ner den för juvelerna.
Vad gör han?
Nej, du kanske dödar en fågel!
Här borta!
- Det där hade inte jag gjort! - Ta dig till tunneln!
Titta på det här! Nu får det räcka!
Slut på jäst getmjölk efter det tredje loppet! Hör du? Efter honom!
- Porten! - Ta honom!
Stanna!
- Lyft spaken! Den öppnar porten! - Ge mig dolken!
- Ingen tid för sånt nu! Lyft spaken! - Ge mig dolken!
Tro inte att jag inte har tänkt på det.
- Flytta dig, prinsessan! - Perser!
Dastan!
Perser!
Letar du efter den här? Nyckel?
Nästa gång, din...!
Alla har kommit för min fars begravning.
- Det är 100 soldater som vaktar porten. - Kanske fler.
Vill du vara nära dolken måste du hjälpa mig in i Avrat.
Alla de här utländska ämbetsmän. Jag antar att du känner några.
Kunde du inte hitta nån som var lättare?
Mogulerna från Hindu Kush är nobelt folk. Du borde känna dig hedrad.
Ja, fruktansvärt...
- Var är dolken, Dastan? - Du får gärna leta efter den.
Men du måste vara väldigt grundlig.
Tus är inte här. Han måste vara kvar i Alamut.
Det finns mer av sanden som driver dolken gömd i Alamut, inte sant?
Det är därför Tus är kvar. Det är det armén söker efter.
- Jag måste få träffa min farbror. - Det är omöjligt.
- Svårt, inte omöjligt. - Mer bevis på att du är galen.
- Varför ser du så imponerad ut då? - Ur vägen! Lämna plats!
- Vänd dig om. - Va?
- Du köpte såna åt mig när jag var liten. - Du brukade spotta kärnorna på Garsiv.
- Du borde inte ha bett mig komma hit. - Jag hade inget val.
Följ mig.
Jag dödade inte far. Du vet att jag aldrig skulle göra nåt sånt.
- Dina handlingar säger annat. - Att fly var mitt enda val.
Tus gav mig manteln. Det var han som förgiftade den.
Han är ju inte här på begravningen. Istället stannar han i Alamut.
Våra allierade kommer att se sanningen. Sökandet efter vapensmedjan är viktig.
Inte om det inte finns nån. Ockupationen av Alamut var en lögn.
Tus är ute efter makt. Därför mördade han far.
Och han söker inte efter vapen, utan sanden som driver en mystisk apparat.
- Tog du hit mig för mystiska apparater? - Minns du efter striden-
-när du stoppade Tus från att ta dolken jag vann?
Den dolken är anledningen till att han ockuperade Alamut.
Den här dolken... Har du den med dig?
Ja.
Den har otroliga krafter.
Är det här nåt slags skämt, Dastan?
Va? Nej, den fanns där.
Var finns det här så kallade beviset?
Tamina. - Jag...
- Du har bränt händerna. - Ja.
Jag försökte få bort den förgiftade manteln från din far.
Är nåt fel, Dastan? Säkert? Du vet att du kan lita på mig, pojk.
Det är bara det att...
...Tus är min bror. Hur kan han bedra mig så?
Det vet jag inte. Han kanske...
...aldrig respekterade dig. Han bara utnyttjade dig.
- Nån som höll hans vinglas fylld? - Jag och din far var annorlunda.
Vi hade samma blod, Dastan.
Hur många gånger nämnde inte far att du räddade honom från lejonet?
- Det var han favoritberättelse. - En av många, ja.
- Nej, det var hans favorit. - Du pratar i gåtor, Dastan.
Vänta! Dastan!
Här är han!
Mördare!
Jag dödade inte far!
Ur vägen! Flytta er!